‫-טולקין-
‫-מחוז סום, צרפת ‫מלחמת העולם ה-1-
‫המפקד? לאן אתה הולך?
‫לקצה השוחה למצוא חבר.
‫אם לא אחזור, ‫תשלח את החפצים שלי.
‫חכה...
‫המפקד, חכה!
‫טולקין, המפקד!
‫אל תעשה את זה. ‫אתה צריך לנוח.
‫לא, אני בסדר.
‫תחזור למגורים וחכה לי שם.
‫המפקד, אתה באמת חייב לשכב.
‫הרופא אמר שהמחלה עלולה להחמיר. ‫אני לא חושב...
‫תקשיב, הודג'ס, תישאר פה. ‫זאת פקודה.
‫תכסה את הפנים, המפקד! ‫אל תתרומם!
‫המים היו קרים.
‫אתה חייב להתחמם, המפקד.
‫הדרך לחזית ארוכה.
‫אני לא חושב שהלילה ‫צופה לנו טובות, המפקד.
‫-שיירהול מיל, אנגליה-
‫תילחמו! ‫הם המונים!
‫אנחנו חייבים תגבורת!
‫קח את הדגל!
‫כן, הדגל אצלי!
‫תעצרו אותם! הוא בורח!
‫איפה טולקין?
‫-איפה הוא? ‫-טולקין?
‫התפללתי לפרד חזק ‫כדי לסחוב את הארגזים והנה,
‫תפילותיי נענו.
‫לאן אנחנו עוברים?
‫לברמינגהם. לך לחדר שלך ותארוז.
‫מה? למה? ‫-כי זה מה שאמרתי.
‫כי האב פרנסיס ‫מצא לנו מגורים.
‫מאד נדיב מצידו.
‫תמצא ארגז ותאסוף את הדברים שלך.
‫אני לא רוצה לעבור לברמינגהם.
‫תקשיבו, שניכם.
‫אנחנו...
‫בוא הנה, הילרי.
‫ילדים, מחכה לנו תקופה קשה,
‫ולמזלנו הרב ‫הכנסייה תומכת בנו.
‫אבא שלכם מת...
‫רונלד.
‫רונלד!
‫"אובי בנה איבי פאטריה." ‫תזכור את זה, יקירי?
‫המקום שבו אתה מאושר, ‫הוא הבית שלך.
‫אנחנו נמצא את המקום שלנו, ‫חמוד שלי, אנחנו נמצא אותו.
‫תנצור בליבך ‫את כל מה שהיה לנו פה.
‫תנצור את זה היטב וזה ישאר שם לנצח, ‫אני מבטיחה.
‫ילדים, תקשיבו לי.
‫אתם יודעים מה זה ‫"עניים מרודים"?
‫זה מה שאנחנו?
‫כשהייתי ילדה קטנה, ‫כל הספרים התחילו ככה.
‫משפחה של אנשים טובים ואמיצים
‫שמצאו את עצמם לפתע ‫במצב של עוני מרוד.
‫איך הם נחלצו מזה?
‫כשהם נתקלו ‫באוצר מופלא.
‫או התחתנו טוב.
‫אני לא מתחתן עם אף אחת.
‫אז זה יצטרך להיות האוצר, נכון?
‫אבל אנשים לא מוצאים אוצר, אמא. ‫לא בחיים האמיתיים.
‫בך אי אפשר לשטות, ‫נכון, ג'ון רונלד?
‫בואו נאמר שיש אוצר...
‫ויש אוצר.
‫ונשאיר את זה ככה.
‫בוא נתחיל, רונלד.
‫האדמה החלה לרעוד ‫תחת כובד הדרקון
‫כשזחל אל המים,
‫וענן של ארס ‫ריחף לפניו
‫נוחר ושואג!
‫אבל סיגורד חיכה ‫עד שהדרקון זחל מעל לבור
‫ונעץ את חרבו ‫תחת כתפו השמאלית
‫והיישר אל תוך ליבו.
‫הדרקון הצליף בזנבו ‫עד שסלעים נשברו
‫ועצים קרסו סביבו.
‫ואז דיבר, בעת גסיסתו,
‫ואמר, "אתה שקטלת אותי, ‫תהיה אשר תהיה,
‫"הזהב הזה יביא לחורבנך ‫ולחורבנו של כל מי שיהיה שלו."
‫סיגורד אמר,
‫"לא אגע בו,
‫"אם משמעות הדבר היא ‫שלא אמות לעולם.
‫"אבל כל בני האדם מתים.
‫"ואדם אמיץ לעולם לא יניח למוות ‫למנוע ממנו להשיג את שחשקה נפשו."
‫יש לך מושג כמה מגוחך אתה נשמע?
‫באמת? בלטינית אני עוד יותר מצחיק.
‫אתה יודע מה זה אומר? ‫יבלת אפסית.
‫לא.
‫לדעתי אתה נשמע עכשיו ‫כמו טווס שיכור, אוויל שכמוך.
‫שלום, אמא. ‫הישגת את הבולים שלי?
‫שלום, אמא.
‫איפה שמת אותם?
‫המפקד?
‫אני אהיה חייב להמשיך.
‫גז! המפקד, גז!
‫אני כבר סקרנית לראות את הילדים.
‫ילדים, צדקתי.
‫היא בהמה ענקית, ‫עם רגליים גדולות מכוסות קשקשים
‫והניבים הכי מאיימים ‫שראיתי אי פעם.
‫ולדעתי, היא מכרסמת
‫עצם של ילד קטן.
‫מצד שני, יש שם עוגה.
‫"קינג אדוארד'ס"? ‫זה בית ספר מעולה.
‫הם ילדים מבריקים, ‫גברת פוקנר.
‫מאד חרוצים.
‫אחרי אפריקה, ‫אמא שלהם לימדה אותם בבית,
‫ועכשיו הם רהוטים ‫בהרבה שפות.
‫כן, אבל התכוונתי להיבט החברתי.
‫אתם תתרועעו עם האליטה ‫של משפחות ברמינגהם.
‫הבדל של ממש מאפריקה, ‫לעניות דעתי.
‫הם חיו באנגליה
‫הרבה יותר שנים ‫מאשר בבלומפונטיין.
‫נכון, ילדים?
‫כן, אנחנו כבר כמעט לא יוצאים ‫עם חניתות.
‫היה קשה למצוא להם מקום, נכון?
‫היו להם כמה בתים זמניים.
‫הם זקוקים, כמובן, ‫להשפעה נאורה
‫של סביבה יציבה ותרבותית.
‫כמו שלך, גברת פוקנר.
‫אם יש בי פגם,
‫הרי הוא נדיבות היתר שלי ‫כלפי דייריי הצעירים.
‫נקשרת אליהם יותר מדי.
‫אידית, עוד יתומה, ‫הוא כמו ילדתי שלי.
‫קום, תלמיד חדש.
‫טול-קיין.
‫קין, אדוני.
‫מה? ‫-זה מבוטא "טולקין", אדוני.
‫לא טול-קיין. סליחה.
‫שב.
‫היות שאנחנו כל כך רגישים למבטאים הבוקר,
‫אולי תואילו בטובכם ‫להוציא את הצ'וסרים שלנו.
‫מר טול-קין יעקוב כמיטב יכולתו.
‫מקינטוש. תתחיל.
‫ריבונו של עולם. ‫גודסון-תומס.
‫וייזמן.
‫מר טול-קין.
‫תמסור לטולקין. תתפרסו!
‫מטומטם!
‫אל תדבר. ‫אל תגיד אף מילה.
‫ואם הוא ישאל אותי שאלה?
‫הוא לא ישאל אותך.
‫אתה לא מעניין אותו.
‫יבוא.
‫יתכן שאתם חושבים ‫שאין לי משהו יותר טוב לעשות
‫מלבד לפשר בקטטות שלכם?
‫לא, אדוני. בהחלט לא.
‫מערכת יחסים חברית ‫היא בסיס הלמידה.
‫זה המוטו שלנו ‫ב"קינג אדוארד'ס", לא כן?
‫המנהל, בכל הכבוד, ‫גילסון ואני פשוט שיחקנו רגבי.
‫קצת בקשיחות, אני מודה, אבל...
‫גברים צריכים להיות חברים ‫ולא משנה מנין באו.
‫מהנכבדים ביותר,
‫עד לפשוטי העם.
‫אתה ומאסטר... ‫-טולקין...
‫תדגימו את זה ‫לכל שאר התלמידים בבית הספר.
‫אתם תעשו הכול יחד ‫עד סוף הסמסטר.
‫אבל, אדוני... ‫-הכול.
‫כן, אדוני.
‫הוא הפך אותנו לווסלים. ‫-זה לא מופרז קצת?
‫זה סטנדרד בלתי אפשרי. ‫הוא נועד להשפיל אותי.
‫זה לא משפיל גם אותי? ‫-אתה לא רלוונטי.
‫למה אתה אומר את זה כל הזמן? ‫-כי זה נכון.
‫לא, תקשיב. אולי אני לא ממוצא מכובד...
‫זה לא העניין, אידיוט. ‫בעיני המנהל אתה לא רלוונטי.
‫ואתה כן? ‫-כן.
‫כי אתה מיוחד.
‫כי אני הבן שלו.
‫בבקשה אל תפסיקי, אידית.
‫כריסטופר, יקירי. ‫-גילסון.
‫כריסטופר, שב בשקט.
‫גילסון, אל תהיה מגוחך. ‫-כריסטופר. שב.
‫תפסיק! ‫-כריס, שב.
‫אנחנו בספריה. ‫כריסטופר, שב.
‫מה?
‫אנחנו יושבים לשתות תה.
‫-אז? ‫-אז...
‫מכיוון שאנחנו אמורים ‫לעשות הכול יחד...
‫אני אשאר פה, תודה.
‫איך שאתה רוצה.
‫הוא לא רצה לבוא.
‫רוברט התכוון לומר,
‫בעידוד קל מצד חבריו,
‫שהוא עכשיו מודע לכך ‫שהעונש הזה באשמתו
‫ולא באשמתך,
‫והוא רוצה לכפר על כך, ‫בהזמנתך לתה.
‫האמת היא שזה אמור להחניף לך.
‫זו החכמה שלך שעיצבנה אותו.
‫גם אותך זה היה מעצבן ‫אילו היה לך אבא כמו של גילסון.
‫אם הציונים שלו ירדו מתחת לאלה ‫של ילד אחד בלבד במחזור...
‫זה לא תירוץ, אבל...
‫נו, באמת.
‫זה יותר כיף מאשר לשבת ‫עם ערימה של ספרים ישנים.
‫אני אוהב ספרים.
‫גם אנחנו.
‫ג'פרי בייץ' סמית.
‫ג'ון רונלד רעואל טולקין.
‫רבותיי. רעיון. ‫-טולקין.
‫דמיינו שאתם נכנסים ל"בארו'ז",
‫ומוצאים אותי, שומר בכניסה ‫עם מקל גדול...
‫לאן זה מוביל?
‫ואני אומר, אין צורך ‫לאכול את העוגות כאן. עשיתי את זה.
‫עד כדי כך שקיבלתי בחילה...
‫זאת מהותה של הסמכות ההורית.
‫"עשיתי את זה. ‫החלטתי שזה רע.
‫"ועכשיו אמנע מכם לעשות את זה."
‫-עוגות לצורך העניין זה... ‫-הכול.
‫-כל מה שטוב. ‫-בדיוק.
‫טולקין, זה "בארו'ז".
‫הממלכה שלנו, ‫והתה הכי טוב בעיר.
‫עוד קנקן תה? ‫-תודה.
‫מה יש לכם בפחות משילינג?
‫ולא טוסט?
‫לחמנייה מתוקה עולה ארבעה פני. ‫-יופי. אחת, בבקשה.
‫ושלושה מזלגות. ‫-ארבעה.
‫ומה עם המקל? ‫-המקל?
‫אבא שלי הוא דוגמה מושלמת.
‫הוא מבין במוזיקה. ‫הוא אוהב מוזיקה.
‫רוב שנות נעוריו
‫הוא למד והלחין מוזיקה.
‫כמה יצירות מוזיקליות ‫של כריסטופר התפרסמו.
‫לא כמה. אחת.
‫תעביר לי את הסוכר.
‫ועדיין, כשזה הגיע להחלטה ‫אם להפוך למלחין...
‫לא. "חלומות מוזיקליים הם פנטזיה.
‫"אתה תעשה כמוני. ‫אתה תוותר עליהם."
‫ואיפה המקל בתמונה?
‫המקל היה דימוי. ‫תתקדם כבר מהמקל.
‫אמא שלי היא בדיוק אותו דבר.
‫מאד חשובה לה השירה. ‫היא אוהבת שירה.
‫היא מסרבת לראות בזה ‫קריירה אפשרית.
‫היא רואה אותי בתור עורך דין ‫או רואה חשבון.
‫והיא מצוידת במקל?
‫אני יוצא החוצה להביא מקל, ‫מה דעתך?
‫תודה.
‫ההורים שלך לפחות דנים בזה.
‫אם הייתי מעלה את האפשרות ‫להיות צייר, היו מנשלים אותי.
‫לא. היו עורפים לי את הראש. ‫-הנה! זה המקל.
‫אפילו לא אכלתי ‫מהעוגה שהם הזמינו.
‫למה לא?
‫לא הייתי בטוח ‫שיש לי מספיק כסף.
‫אבל זה מתוק.
‫מה איתך?
‫מה איתי?
‫יש בטח משהו שאת רוצה?
‫לצאת מכאן. להיות חופשייה.
‫ללכת למקום שבו לא ארגיש ‫יתומה ענייה
‫וכולם יהיו לבושים שם ‫כמו מלכים ומלכות.
‫אני לא אהיה שם ‫כדי לנגן על הפסנתר.
‫או להחזיק את הארנק של גברת פוקנר.
‫יקבלו אותי בברכה ויעריכו אותי.
‫תהיי רצויה.
‫רצויה.
‫תחזור למגורים, הודג'ס.
‫לוטננט ג'פרי סמית הוא חבר.
‫אמא שלו...
‫אמא שלו כתבה אליי. היא...
‫היא לא שמעה ממנו כבר כמה שבועות.
‫והוא לא עונה למכתבים שלי.
‫אני חושש שאולי הוא...
‫אני חייב לדעת שהוא בסדר.
‫אין לזה שום קשר אליך.
‫הוא כנראה חבר מאד טוב, המפקד.
‫הכי טוב.
‫הוא היה עושה אותו דבר בשבילי.
‫טוב, אם אנחנו באמצע הדרך לשם,
‫לחזור לא ייקח יותר זמן ‫מאשר להמשיך הלאה, נכון?
‫הודג'ס, בבקשה.
‫במלוא הכנות, המפקד, ‫כמו שאתה נראה,
‫אם לא אבוא איתך,
‫ממילא לא תמצא ‫את לוטננט ג'פרי סמית הזה.
‫תן לי לנסות להשיג לך תרופות, המפקד.
‫ג'פרי, אתה מנסה ללכוד ‫את הצריח שלי, נבל שכמוך?
‫רבותיי. רעיון.
‫אתם יודעים מה הבעיה ‫עם כל האגדות האלו שטולקין קורא?
‫האר את עיניי, רובי. ‫-אין בהן נשים.
‫אני לא מדבר על עלמות חיוורות ‫שיושבות רועדות במגדלים גבוהים.
‫אני מדבר על נשים עסיסיות, ‫תאוותניות וחמות מזג.
‫תוכל לשבת, בבקשה? ‫-נשות אירופה הדרומית.
‫נשים עם קנקני יין ענקיים על הראש.
‫רובי, אתה לא מסוגל לשבת בשקט?
‫כמו המלצרית שלנו, ששם.
‫ריבונו של עולם.
‫רובי, אם אני אפסיד במשחק הזה ‫בגלל הלהג שלך...
‫אתה תפסיד במשחק הזה בגללי.
‫מה אתה קורא עכשיו?
‫אני קורא על ממלכת המתים.
‫או מנסה לפחות. ‫-אתה רואה למה אני מתכוון?
‫שבראשה עומדת, לגמרי במקרה, ‫אשה נפילית.
‫הל, אלה ענקית ואכזרית.
‫זה מספיק תאוותני וחם-מזג בשבילך?
‫זאת המלצרית שלנו.
‫הל?
‫כי היא שולטת בממלכת המתים. ‫הלהיימר.
‫זה מקום שאליו נשלחים לוחמים
‫אם הם מתו בדרך הלא-נכונה.
‫מה הדרך הלא-נכונה? ‫-בשלווה.
‫ממחלה, מזקנה. ‫מכל דבר שהוא לא קרב.
‫זה רעיון שאני יכול לתמוך בו.
‫סליחה, עכשיו אתה תומך במוות בקרב?
‫לא באופן מילולי.
‫אני יכול למות ‫בכל דרך שבה יבחרו אלות הגורל,
‫זה לא תלוי בי.
‫אבל איך לחיות, ‫זה תלוי רק בי.
‫באומץ או בפחד.
‫הלהימר! זאת ההתראה שלנו. ‫האתגר שלנו.
‫כן, אני יודע. אבל כדאי שקודם תלמד ‫לבטא את זה.
‫קדימה. תאתגרו אותי. ‫תציבו בפניי משימה.
‫אני אראה לכם איך להתחמק מהלהימר. ‫-אני מאתגר אותך...
‫לשבת בשקט 25 דקות. ‫-שתוק, ג'פרי.
‫אני רציני.
‫תציע נישואים למלצרית.
‫כריסטופר. ‫-מה?
‫רעיון מצוין.
‫רובי, שלא תעז ‫לעשות דבר כזה.
‫לזה אני קורא ‫משימה כנגד הלהימר.
‫הלהיימר!
‫גברתי, גבירת האגם שלי, ‫מושא חלומותיי.
‫האם תעניקי לי ‫את הכבוד הגדול מכולם,
‫לחלוק איתי עתיד אין קץ לו...
‫אנחנו צריכים להקים מועדון.
‫מה? ‫-אחווה.
‫אנחנו כבר מועדון, לא? ‫מועדון שתיית תה?
‫מועדון שתיית תה,
‫נשמע כמו משהו שאמי החורגת ‫תהיה בו.
‫מועדון התה.
‫זה לא נשמע יותר טוב ‫כי אתה חוזר על זה.
‫בחורי ברמינגהם.
‫זה נשמע כמו מופע בקרקס.
‫הבנים מבארו'ז.
‫הבארוביאנים.
‫מועדון התה והאגודה הבארוביאנית.
‫לדעתי זה ממש ארוך מדי.
‫ה"טי. סי. בי. אס."
‫זה לא נשמע קצת כמו מחלה?
‫לא, תקשיבו, ‫השם לא משנה לי.
‫כל עוד נישבע אמונים ‫אחד לשני.
‫בדיוק.
‫"טי. סי. בי. אס." סיכמנו. ‫מה עושים עכשיו?
‫משנים את העולם.
‫יופי. משהו פשוט.
‫באמצעות האמנות, ליצן שכמוך. ‫באמצעות כוחה של האמנות.
‫אחיי, ‫האם תחברו לחבריכם
‫למשימה הזו לשנות את העולם?
‫נחבור. ‫-נחבור.
‫הלהיימר!
‫-הלהיימר!
‫הלהיימר!
‫-לא נועדנו, סבורני,-
‫-ללכת בדרכי הזאבים,-
‫-ללחום אלה באלה-
‫-כמו גוריהן הרעבתניים ‫של אלות הגורל...-
‫-הנורניות באו-
‫-לקבוע מי ימלוך ‫בממלכה הזעירה-
‫-הן אמרו שהוא יהיה ‫הלוחם הנודע מכולם,-
‫-וייחשב למובחר שבנסיכים.-
‫-חיש מהר טוו הן ‫את חוטי הגורל,-
‫-ערערו את מעוזיה של בראולונד...-
‫מכאן, בבקשה.
‫אין לי כובע.
‫מה? ‫-אין לי כובע.
‫זה בסדר.
‫ממילא כולן נראות מגוחכות.
‫מה זה אומר?
‫שטויות.
‫זה על איש זקן ‫שמביט בצפרדע חסרת מזל
‫שלא מצליחה לנחות כהלכה ‫ונאכלת ע"י כלב.
‫ואתה המצאת את זה? ‫-כן.
‫את כל השפה?
‫מבנה הפעלים, ‫אוצר המילים, הכול.
‫בשפה הבאה שלי ‫תהיה גם מוזיקה.
‫"סלר דור". (דלת המרתף) ‫-סלר דור?
‫המילים הכי מוזיקליות ‫שעולות בדעתי.
‫"סלר דור". ‫יש משהו בצליל.
‫בהתעגלות הפה.
‫סלר דור.
‫אם אומרים אותן שוב ושוב ‫זה מתחיל להיות משהו קסום.
‫סלר דור.
‫בעיניי זה קשקוש. ‫-כן, אם את אומרת את זה ככה.
‫היופי שבמילה ‫לא נובע רק מהצליל שלה.
‫סלר דור.
‫זה החיבור ‫של צליל ומשמעות,
‫הדלת למרתף,
‫מקום שבו עשוי לקרות ‫משהו קסום ומסתורי.
‫סליחה, יכול להיות שזלזלת עכשיו ‫בבסיס לכל השפה שלי?
‫השפה שלך לא שווה כלום
‫אם אתה לא זוכר ‫את העובדה החשובה הזאת.
‫באמת? ‫-כן, באמת.
‫תקשיב.
‫יד.
‫זאת אולי מילה יפהפייה... ‫-נכון.
‫אבל היא אומרת הרבה יותר
‫בגלל הקשרה.
‫מגע.
‫היופי שבדברים ‫לא נובע מהאופן שבו הם נשמעים.
‫הם יפים ‫בגלל משמעותם.
‫תספר לי סיפור. ‫-מה?
‫הסיפור של "סלר דור".
‫לא, אני לא יכול. ‫-למה לא?
‫כשמישהו מבקש ממני לנגן...
‫זה שונה לגמרי.
‫תספר לי סיפור.
‫בכל שפה שתרצה.
‫אל תהיי מגוחכת. ‫-האגדה על "סלר דור".
‫לא, אני לא קוף שעשועים.
‫הוא מתחיל בהגעתה ‫של נסיכה גאה ודעתנית.
‫כן, בזה את צודקת. ‫-היא דורשת בידור.
‫הנסיכה "סלרדור" משועממת.
‫משועממת מעוגות ומאפינס
‫וכלי חרסינה מעודנים... ‫-לא.
‫היא משתוקקת לחיים אחרים.
‫זה לא שֵם. ‫-מה?
‫זה משהו אחר.
‫"סלרדור". זה לא שם של נסיכה. ‫זה לא יכול להיות.
‫סלרדור...
‫זה מקום.
‫זה מקום. מקום עתיק.
‫שאי אפשר להגיע אליו ‫אלא בטיפוס מסוכן ביותר.
‫הוא תלוי... לא...
‫לא?
‫זה לא טיפוס.
‫דלת...
‫כביש... שביל. זה שביל.
‫שביל שחוצה יער עבות ואפל.
‫באמת?
‫ובלב סלרדור, ‫שהוא בעצם מקדש,
‫ניצב חיזיון מופלא.
‫נסיכה גאה ודעתנית?
‫זה מקום שכל מי שיודע על קיומו מוקיר.
‫מקום קדוש, ‫שמרכזו מצוין ב...
‫ב...?
‫עצים.
‫עצים?
‫אחד על טהרת ההובנה השחור, ‫השני לבן כשנהב.
‫בלשד כל אחד מהם ‫רעל קטלני.
‫אבל הם צמחו יחד ‫במשך אלפי שנים.
‫נוטים זה אל זה, ‫כאילו נלחמים, או...
‫השורשים...
‫ענפיהם של שני העצים, ‫מתקרבים, מתפתלים...
‫משתרגים אלה סביב אלה,
‫הפכו לבסוף ‫לגזע מפותל אחד.
‫לשדיהם הרעילים התמזגו זה בזה
‫ויצרו שיקוי חיים רב עוצמה.
‫המים של סלרדור.
‫מה הם עושים?
‫-כן, מה הם עושים?
‫אם שותים אותם... ‫-כן?
‫מי סלרדור, ‫אם טועמים מהם,
‫מקבלים את כוח הראייה.
‫ראייה שמעבר לראייה.
‫ראייה אל חלקיו העמוקים והאפלים ביותר ‫של הלב האנושי.
‫קסם כמֵהַ ועוצמתי.
‫קסם שכמוהו ‫איש עוד לא חווה מעולם.
‫למה עשית את זה?
‫רוח סלרדור שטפה אותי.
‫קדימה. תורך.
‫לא.
‫מה הכי גרוע שיכול לקרות?
‫אתה לא אמור ללמוד?
‫כן. תודה.
‫הם נשמעים מאד מלהיבים. ‫-כן.
‫כלומר, אני לא אומר ‫שכל מה שכל אחד מהם יגיד
‫יהיה מרתק.
‫זה יהיה בסדר גמור. ‫-כן.
‫אני מקווה שאני לבושה בהתאם.
‫עוד תה?
‫אז על מה אתם בדרך כלל מדברים?
‫אנחנו מדברים ‫על כל מיני דברים מעניינים.
‫ממש מעניינים. ‫-מעניינים ומרתקים ו...
‫זה כשאנחנו לא מנסים ‫לשנות את העולם.
‫לשנות את העולם,
‫אנחנו בעיקר מתמקדים, ‫מיס בראט, ב...
‫בבקשה. אידית.
‫בבחינות הקבלה לאוניברסיטה.
‫כולכם מנסים להתקבל לאוקספורד?
‫טולקין ואני.
‫השניים האחרים לקיימברידג'.
‫נבלים בוגדניים. ‫-אתם לחוצים?
‫רובי לא.
‫אני לא מאמין בבחינות. ‫אני כותב מה שאני חושב.
‫ואם הם רוצים לתת לי ציון, ‫בחירה שלהם.
‫איזו גישה מהפכנית.
‫תודה רבה לך.
‫אשמח לשמוע אותך ‫מנגנת על הפסנתר מתישהו, מיס...
‫אידית.
‫היא מנגנת נפלא.
‫אתה מלחין, ‫נכון, כריסטופר?
‫כן.
‫יצירה שלו פורסמה. ‫-אל אלוהים.
‫איזה מלחינים את אוהבת?
‫אני אוהבת את הרומנטיים. ‫-גם אני.
‫בטהובן. ברהמס. וגנר.
‫אני מעריך את וגנר. ‫אני לא בטוח שאני אוהב אותו.
‫אתה "מעריך" אותו?
‫כן. ככלי להבעת רגש.
‫האופרות... איכשהו הן...
‫אני אוהבת את "זהב הריין" של וגנר.
‫בעיני כריסטופר הן ארוכות מדי. ‫-לא נכון.
‫אף אחד לא מאשים אותך.
‫זה לא צריך לקחת שש שעות ‫לספר על טבעת קסמים.
‫אתה לא יודע על מה אתה מדבר.
‫כמובן, אופרות יכולות להיחשב ‫ארוכות ומייגעות
‫אבל במוזיקה שלי, ‫ארוכה ככל שתהיה,
‫חייב להיות לב, ‫תחושה של שיכרון...
‫תקשיבו, אנחנו חייבים ללכת. ‫-כבר?
‫כן, מיס פוקנר תתחיל לדאוג.
‫טולרס, נשאר המון תה.
‫לא, אבל הבחינות מתקרבות ‫ואני לפחות, חייב ללמוד.
‫אני מצטער. להתראות לכולם.
‫היה מקסים להכיר אתכם.
‫ביי. ‫-להתראות, אידית.
‫אני אביא את המעילים שלנו.
‫אתה מתבייש בי?
‫מה?
‫לא עולה בדעתי שום הסבר אחר.
‫אני לא יודע על מה את מדברת.
‫אתה יודע מה אני עושה בחיי, ג'ון.
‫ראית אותי. ‫אני בת לוויה.
‫אסירה.
‫אין שום אגודה ספרותית סודית בשבילי.
‫שום מפלט.
‫אני מנגנת בפסנתר לגברת פוקנר.
‫שירים, רגשניים, איומים.
‫אני יושבת איתה בערב. ‫קוראת איתה. תופרת איתה.
‫מקשיבה לה.
‫וגנר מלהיט אותי.
‫אני רוצה לדבר עליו. ‫לדון בו. להתווכח.
‫אבל אתה...
‫תפסו מחסה!
‫רוץ, המפקד!
‫המפקד, אנחנו מוגנים.
‫זה בסדר.
‫המפקד. בוא נישאר כאן, המפקד.
‫בוא נישאר כאן, המפקד.
‫אין לך משהו קצת יותר עליז, יקירתי?
‫"דמויות בערפל
‫"זמן רב כל כך שלא ראיתיך
‫"ידיים ופנים חיוורות, ‫עיניים שקטות
‫"מעוטרות בנזר ‫שידיים מתות שזרו לך
‫"מתוך זיכרון שלא ימות לעולם
‫"אחד מבינכם גמיש וגבוה
‫"טוב לאהוב ולצידו ללחום
‫"רק כתם של ריב עד מוות
‫"רק הוא והשנים המפרידות"
‫זה נורא. ‫-זה עילאי.
‫תפסיק להיות כזה מטומטם. ‫-זה לא גמור.
‫זה נפלא.
‫זה יווני, במובן כלשהו. ‫אהבה בין חברים.
‫זה מלא רגש. ‫אתה צריך להיות גאה.
‫טוב. מי עכשיו? טולרס?
‫לא, אין לי שום דבר חדש.
‫באמת?
‫טוב, אם טולקין בוגד ככה באחווה,
‫אני הולך להראות לכם ‫משהו מושחת לחלוטין.
‫זה לא יהיה טוב.
‫אלוהים שבשמיים.
‫שמעתי, למרבה הצער.
‫אני צריך דוגמניות חיות.
‫לזה אין סיכוי, כמובן.
‫אני מניח שזה לא ציור שלך.
‫מה, היומרות האריסטוקרטיות ‫של אבא שלי?
‫ולמותר לציין שאין לו רובה,
‫אחוזה או להקה של כלבי ספאנייל.
‫באמת לא כתבת שום דבר?
‫גם לא בהשראתה של מיס בראט?
‫אל תהיה אידיוט, וייזמן. ‫אידית ואני רק גרים באותו בית.
‫אז ליבה עדיין לא נשבה? ‫תודה, טולקין. טוב לדעת.
‫אז לא כתבת כלום?
‫אני לא מצליח להיכנס לזה. ‫אני מרגיש לא ממוקד.
‫אתה יודע למה אני מייחס ‫את זה?
‫לעצירות?
‫לאהבה. ‫נענית או נכזבת.
‫כן. תודה.
‫איזו תובנה נפלאה ‫על מצבו של האדם, כריס.
‫חבל שהיא לא מוצאת את דרכה ‫אל המוזיקה שלך.
‫מפתיע אותי ‫שאתה מצפה מאיתנו להאמין
‫למילה שיוצאת מפיך, טולקין.
‫מה זה אמור להביע?
‫הסתרת מפנינו ‫את מיס בראט המרנינה.
‫מי יודע מה עוד אתה אולי מחביא.
‫כריסטופר.
‫אישה, שלושה ילדים וחווה בארגנטינה. ‫אם כבר שאלת.
‫אלוהים, הלוואי שלי היו חיים סודיים ‫כמו לטולקין, נכון ג'ף?
‫אפשר בבקשה לשחק וזהו?
‫לא אמרת שהוא נסע?
‫כן, הוא נסע.
‫הוא נסע...
‫ג'פרי, תן לי את זה מהר. ‫תודה.
‫איפה לשים את זה?
‫מהר.
‫אדוני. ‫-המנהל.
‫מה זה?
‫אמרת שאני יכול להזמין הנה ‫כמה חברים, אדוני.
‫בזמן שאתה לא נמצא פה.
‫דודתך מרגישה יותר טוב.
‫חזרתי הביתה.
‫יש לי עבודה. ‫תשלח אותם הביתה עכשיו.
‫הבטחתי להם ‫שהם יוכלו להישאר לישון פה.
‫אלא שהנסיבות השתנו.
‫ועכשיו הם ילכו הביתה.
‫הלהיימר.
‫אל תהיה מגוחך.
‫הלהיימר.
‫אם לא עכשיו, אימתי?
‫אדוני?
‫אני מעדיף שלא לחזור בי ‫מהצעת האירוח שלי.
‫אני חושב שזו התנהגות לא מכובדת.
‫אתה חושב...
‫סליחה. מה?
‫התנהגות לא מכובדת, אדוני.
‫אבא, אני חושב שזאת גסות רוח. ‫הם באו הנה ללמוד.
‫ולשחק ביליארד.
‫כן, ולשחק ביליארד.
‫עבדנו קשה, אדוני. ‫ואלה החברים שלי.
‫ונתתי להם הבטחה...
‫שבכל הכבוד, ‫הייתי רוצה לכבד.
‫בסדר.
‫גילסון. אתה ממש גיבור.
‫די, תפסיקו. ‫-ממש גיבור.
‫הלהיימר.
‫יש מילה בגרמנית עתיקה, ‫אין לה תרגום באנגלית,
‫אבל פירושה הוא ‫מתנה שמוצעת במורא לאחר ריב.
‫דראקנפוטר.
‫מילולית, "מזון הדרקון".
‫-הטטרלוגיה של ריכרד וגנר ‫טבעת הניבלונגים-
‫אז עכשיו אני דרקון?
‫וגנר כתב את זה בארבע מערכות.
‫זה מתחיל בטבעת,
‫טבעת קסמים ‫שיכולה לשלוט בעולם
‫שגמד צרף אותה.
‫זה אלבריך.
‫לקחתי קצת ‫מהמיתולוגיה הגרמנית.
‫אבל בכוחה של הטבעת ‫אפשר לזכות רק כשמתכחשים לאהבה.
‫המרה מאד נבונה, ‫לדעתי.
‫כן, זה מפני שאתה ‫ויקינג חסר-לב.
‫שניים, בבקשה. ביציע העליון.
‫היציע והיציע העליון מלאים. ‫-סליחה, מה?
‫היציע והיציע העליון מלאים. ‫צר לי.
‫אין מקום בכלל?
‫זאת הכוונה ב"מלאים", אדוני, אין.
‫יש מקומות ביציע הראשון.
‫היציע הראשון.
‫אבל זה חמישה שילינג.
‫ואנחנו מבקשים מהמבקרים ‫בכל הכבוד
‫להתלבש בהתאם ‫ליציע המכובד הזה, אדוני.
‫בוא נלך.
‫אידית.
‫בואי אחריי.
‫אני מצטער. ‫-זה בסדר.
‫משפיל.
‫לספור ככה את הפרוטות. ‫איזו בושה.
‫אני לא מתכוון לחיות ככה.
‫וגם את לא אמורה.
‫בסך הכול כרטיסים. ‫-זה לא הכרטיסים.
‫זה איך לא לאבד ‫את האנשים שאתה אוהב.
‫לדאוג להם.
‫אמא שלי, היא...
‫היא הייתה חולה.
‫אני לא יודע מה זה היה.
‫אבל אולי, אילו יכולתי ‫לשלם לרופא...
‫אז...
‫אני מצטער. זה לא ילך.
‫אבל זה היה רעיון נחמד.
‫אתם רשאים להתחיל.
‫מבחני קבלה לאוקספורד. ‫מבחן ראשון.
‫השעה היא תשע, ‫ויש לכם שלוש שעות.
‫בהצלחה.
‫אני יכול להיבחן שוב.
‫אני אבחן שוב, ‫ואני יכול לעבור.
‫לעבור זה לא מספיק. ‫אתה צריך מילגה.
‫אני מודאג, רונלד.
‫אני בטוח שגילסון הצעיר ‫לא זקוק למילגה.
‫ובאשר לג'פרי סמית...
‫אין לזה שום קשר לחברים שלי.
‫אנחנו מעודדים זה את זה, ‫דוחפים זה את זה קדימה.
‫השותפה שלך בבית המגורים. מיס בראט.
‫לא, לאידית אין שום קשר ‫לכישלון שלי בבחינה.
‫ראו אותך יוצא מחדרה. בלילה.
‫דיברנו. ‫אנחנו מדברים.
‫אז זה נכון. ‫-כן, ודאי שזה נכון.
‫זה לא... ‫-לילה לפני הבחינה,
‫הלכת בחברתה לאולם הקונצרטים.
‫גם לזה אין שום קשר?
‫היא אפילו לא קתולית, רונלד.
‫אמא שלך הקריבה את עצמה.
‫היא ידעה שהיא גוססת
‫והיא הפקידה בידיי ‫את עתידך ואת השכלתך.
‫אני מתכוון לכבד את זה.
‫הגיעה השעה שתבחר
‫אם תלך בדרכיה או לא.
‫אני לא בטוח שהבנתי.
‫אני חייב לבקש ממך ‫לנתק כל קשר עם מיס בראט.
‫זה מגוחך. ‫זה לחלוטין לא הוגן.
‫אף על פי כן. ‫-לא. לא, אני...
‫אני לא יכול. אני לא מוכן.
‫אני אחראי עליך רשמית... ‫-כן, אבל אתה לא מבין.
‫אני מבין היטב. ‫-לא. אבי.
‫אני אוהב אותה.
‫הלוואי...
‫הלוואי ויכולת ליהנות ‫מאותם מותרות כמו שאר הבחורים.
‫הייתי רוצה... ‫-לא, אתה מקנא.
‫זה לא מה שאתה רוצה. ‫אתה מקנא.
‫זה מה שאתה אומר. ‫אתה כומר.
‫אתה לא מכיר אהבה.
‫תקשיב לי. ‫-אתה רוצה שאני אהיה לבד.
‫שאחיה לבד כמוך ‫בלי כלום.
‫אני לא מוכן לחיות ככה.
‫אם אחרי גיל 21, ‫עדיין תרגיש ככה,
‫תהיה כמובן חופשי, ‫לעשות כרצונך.
‫עד אז, יש לך חובה למלא.
‫ואתה תמלא את חובתך, רונלד.
‫כה יעזור לי אלוהים, ‫אתה תמלא אותה.
‫אני לא יכול להיכשל שוב.
‫ואת יודעת מה יקרה ‫אם לא אתקבל לאוקספורד.
‫אני יכול להיות כומר, ‫אבל על חיי פרישות
‫אף אחד משנינו לא חושב.
‫אידית?
‫אידית, זה רק עד שאגיע ‫לגיל בגרות.
‫בשם אלוהים, רונלד. ‫אל תהיה כל כך דרמטי.
‫זה לא חשוב.
‫לא, אל תגידי דבר כזה. ‫בוודאי שזה חשוב.
‫אני לא מבינה ‫למה זה משפיע עליך ככה.
‫הדברים פשוט חוזרים להיות כמו שהיו, ‫זה הכול. למציאות.
‫לא, אני לא אוותר על העתיד שלנו. ‫זאת הסיבה שאני...
‫אני מסרב לוותר על זה.
‫ודאי שתוותר.
‫יותר מהר משאתה חושב.
‫וגם אני. ‫-לא, זה לא נכון.
‫אידית, בבקשה. תקשיבי...
‫הרשיתי לעצמי להאמין...
‫שגם לאנשים כמונו ‫יכול להיות סוף טוב.
‫אבל אין. זה בלתי אפשרי.
‫אבל אתה תזכה לסוף הטוב שלך.
‫אני מקווה שתיהנה באוקספורד.
‫לא. אידית.
‫אני זקוק לעזרתך.
‫אני חייב לנוח, סם. ‫אתה חייב למצוא את ג'פרי.
‫המפקד, אני לא משאיר אותך כאן. ‫-סם.
‫אני לא משאיר אותך כאן. ‫-סם. זאת פקודה.
‫תמצא את ג'פרי ‫ותגיד לו שלא יאבד תקווה.
‫תגיד לו שה"טי.סי.בי.אס", שאנחנו...
‫תשמור על חייו.
‫תודה, סם.
‫זה דרקון? ‫-זה דרקון.
‫אלוהים אדירים.
‫האם ציינתי קודם...
‫התפאורה בהשראת ‫הארכיטקטורה של טריניטי.
‫אוקספורד, אנגליה
‫אבל על מה זה?
‫אז אתה המשורר? ‫-לא, ג'פרי.
‫אתם, אנשי אוקספורד ‫אמורים לשפר את הפעילות.
‫לאן ממשיכים מכאן? ‫-כן, ספר לנו.
‫כן, לאן...? ‫מצטער, תסלחי לי.
‫טוב.
‫לגנוב אוטובוס? זאת התכנית שלך?
‫גילסון! שקט! ‫-תזדרזו!
‫לדעתי המשחק המסוים הזה ‫היה גברי אוקספורד
‫נגד ילדי קיימברידג'.
‫נו באמת, השופט היה עיוור.
‫אני מכריז בזאת
‫שמועצת אוקספורד השלישית ‫של הטי.סי.בי.אס.
‫נפתחה באמת ובתמים.
‫ואני מקדם בברכה
‫את עלמותינו ‫מ"איגל וצ'יילד"
‫כאורחות הכבוד.
‫מי יתן וכל מפגשינו ‫ייערכו באוטובוס נטוש.
‫נראה לי שהמילה "נטוש" מוגזמת.
‫אולי קצת.
‫מה זה ה"טי.סי.בי"?
‫ה"טי.סי.בי.אס."
‫לא נראה לי שאני מוצאת חן בעיניך, ‫אדוני הפורץ.
‫אני מצטער, אני פשוט... ‫-אני מתנצל בשם חברי.
‫הוא משתוקק אל מישהי. ‫-מה?
‫הוא משתוקק אל מיס בראט המרנינה.
‫אל תתייחסי אליו. ‫-מי זו מיס בראט המרנינה?
‫סתם אחת. ‫-באמת, טולרס?
‫אתה כל כך מדוכדך ‫בחודשים האחרונים.
‫לא יפה לדבר על אשה אחרת ‫כשאתה עם מישהי.
‫את צודקת בהחלט. ‫אני מתנצל, מירטל.
‫בריל.
‫ראיתם? הוא יושב בזרועותיה ‫של בחורה יפהפייה
‫ואפילו לא מסוגל לזכור את שמה.
‫אני מצטער אם הקשיים שלי ‫מפריעים לך לבלות.
‫קיבלת החלטה, טולקין. ‫אף אחד לא הכריח אותך.
‫מה? ‫-אידית או אוקספורד.
‫בחרת באוקספורד, ‫והנה אתה פה.
‫באוטובוס מוחרם ‫עם שלוש בחורות יפהפיות
‫והחברים הכי טובים שלך, ‫תיהנה מזה!
‫אף אחד לא הכריח אותי? ‫-אה, נכון...
‫הכומר. הנדבן שלך. ‫-כריס, זה יוצא משליטה.
‫לא. אל תדבר על דברים שאתה... ‫-תודה. היה נפלא.
‫נתת לה ללכת. רצית את אוקספורד יותר.
‫לא. לא הייתה לי ברירה. ‫-ובגלל זה אתה חלאה?
‫ובגלל זה אתה משהו אחר? ‫מה קורה לך?
‫פשוט תשתוק.
‫ריבונו של עולם, טולרס.
‫כריס. סליחה, כריס.
‫לעזאזל, טולרס. ‫-אתה בסדר?
‫בשביל אינטלקטואל, ‫יש לך ימנית ממש מרשימה.
‫תכה אותי בחזרה. בבקשה. ‫-לא.
‫תחזיר לי, כריס. בבקשה. ‫-תשכח מזה.
‫תשכח מזה. ‫-כריס, בבקשה.
‫זה בסדר.
‫לא, זה היה נורא מצידי. ‫אני מצטער.
‫מה שאתה צריך להבין, טולקין,
‫יתום משולח רסן שכמוך,
‫הוא שאנחנו אחים שלך. ‫בכל מצב.
‫כן, לגמרי.
‫בדיוק.
‫זה יותר מסתם חברות.
‫זאת ברית.
‫ברית בלתי מנוצחת.
‫הלהיימר!
‫הלהימר. ‫-עדיין הלהימר.
‫תמיד הוא טועה.
‫טוב, אני חייב לשתות משהו. ‫-לאן הבנות הלכו?
‫תתכופפו.
‫תחזיק את הדלת, ג'ורג'.
‫שיחררו אותך בריא ושלם.
‫הם ידברו עם הרקטור בבוקר.
‫מה איתך?
‫וייזמן וגילסון, ‫החלאות מקיימברידג',
‫כבר שוחררו.
‫לי לא היה כזה מזל.
‫כנראה שאני אחבור אליך ‫בלשכת הרקטור מחר.
‫הטפת מוסר עד מוות. ‫-אני מצטער, ג'ף.
‫לא, זאת לא אשמתך. ‫-לא, זאת אשמתי.
‫רק בגללי אתה לא בזרועותיה ‫של מרי המלבבת.
‫נו באמת. ברגע שהפגנתי שמץ של עניין,
‫היא התחילה לדבר על אהוב ליבה.
‫אני הייתי בסדר גמור ‫עד שווייזמן הרס את זה.
‫-מיס אידית בראט-
‫הרקטור כתב לאמא שלי.
‫נראה לכם שיש לי סיכוי ‫להיות משורר אחרי הדבר הזה?
‫היא תצא מדעתה. ‫אז, זהו זה.
‫ג'פרי רק איבד את הקריירה שלו. ‫מה אתה קיבלת, טולקין?
‫סולקתי.
‫אתה מתלוצץ, טולרס?
‫הם לא יכולים לסלק אותך בגלל זה. ‫בגלל פיקניק באוטובוס.
‫האוטובוס הזה היה החלק הקל.
‫לא הצלחתי להגיע לציונים.
‫לדברי הרקטור אין לי חוש ‫ליצירות של גדולי הקלסיקונים,
‫ויש לי רק התעניינות סתמית ‫ביוון העתיקה.
‫הם לא יתנו לי מילגה.
‫כן, אבל זה לא אומר ‫שאתה חייב לעזוב.
‫לא, ברור שלא. ‫כל כך טיפשי מצידי.
‫כן, כשאמא תחזור ממונטה קרלו,
‫אבקש ממנה לכתוב עוד צ'ק.
‫מה אתה מתכוון לעשות?
‫הם ימשיכו במילגה שלי ‫עד סוף הסמסטר.
‫ואז, אני אצטרך ‫לממן את לימודיי בעצמי.
‫שזה בלתי אפשרי כמובן, ‫אז אני מניח שאמצא עבודה.
‫בתור מה?
‫אני אחזור לברמינגהם ‫ואעבוד במאפיה.
‫או אתפור נעליים ‫לטמבלים עשירים כמוך
‫שנכנסים ומנופפים בארנקים שלהם.
‫האמת, לא יזיק לי עוד זוג ‫של נעלי אוקספורד.
‫אבל, בכל הרצינות,
‫תמיד היית הרבה יותר מוכשר ‫מכל אחד מאיתנו.
‫ובמלוא הכנות,
‫לפעמים שנאתי אותך בגלל זה.
‫אבל מכולנו,
‫אתה האחרון שצריך להיות מסולק.
‫אז מחר המשחק האחרון שלנו.
‫ממש נתגעגע לחבוט בכם, חברים.
‫בבקשה.
‫וייזמן, תעצור אותו!
‫כל הכבוד, טולקין.
‫משחק טוב, בחורים.
‫יופי של משחק. ‫-כל הכבוד, דביל ענק שכמוך.
‫לא היית טיפש מוחלט, טולרס.
‫סליחה, מה הייתה התוצאה, וייזמן?
‫כל הכבוד, בחורים.
‫שלום, אמא.
‫כל הכבוד, ג'פרי. ‫-תודה שבאת.
‫ארוחת הערב עדיין בתוקף? ‫-כן. שבע.
‫ואבא שלך יהיה.
‫סליחה, גברת סמית.
‫אפשר להחליף איתך כמה מילים?
‫ובכן?
‫זה בקשר לג'פרי ‫והבעיה שלו עם הרקטור.
‫זאת הייתה אי הבנה נוראה.
‫אני מעדיפה לא לדבר על זה.
‫אני אחראי לכל מה שקרה ‫באותו לילה
‫ותהיי סמוכה ובטוחה ‫שנענשתי במלוא החומרה.
‫אני מבקש, ‫אל תקשי עוד יותר על ג'פרי.
‫הוא אחד האנשים החרוצים ביותר ‫שאני מכיר. וכולו טוב לב.
‫הוא כל כך משתדל ‫להסב לך גאווה.
‫והוא כל כך מוכשר.
‫אני יודע שזה לא מקובל...
‫ואתה היית האחראי? ‫-כן, וסולקתי.
‫אז את לא צריכה לחשוש יותר ‫מהשפעתי הרעה.
‫ו...
‫לאילו כישרונות התייחסת?
‫הוא משורר.
‫השירים שלו פורסמו ‫בעיתוני האוניברסיטה.
‫הוא יהרוג אותי שסיפרתי לך. ‫אבל הוא טוב.
‫אחר צהריים טובים לך.
‫מר טולקין?
‫זה בשבילך. ‫-תודה.
‫סטודנטים, תסתלקו מהמדשאה!
‫יש לך מושג מה השעה?
‫אוויל מטופש שכמוך!
‫היי, רייט, ‫הוא אחד משלך?
‫אני לא חושב.
‫אוויל מטופש...
‫תסתלק מהמדשאה!
‫הייל ארנדל,
‫הזוהר במלאכים ‫שנשלחו אל בני האדם.
‫רונלד. רונלד, קום.
‫קום. זה אני. תתעורר.
‫אני ער. ‫-הערת את כל הקולג'.
‫הם לא יכולים לסלק אותי פעמיים.
‫תשתלט על עצמך. ‫-נכון?
‫ג'ף! ג'ף, שב.
‫תשתה איתי. ויסקי נפלא.
‫אני לא רוצה לשתות. ‫תשתלט על עצמך, ג'ון.
‫תרצה לבוא לחתונה?
‫מה?
‫יפהפייה, אנגלית... ‫-ג'ון...
‫חתונת קיץ. ‫-אתה לא מדבר בהיגיון.
‫אידית. ‫-מזל טוב.
‫כן, היא כתבה לי. היא...
‫היא מאורסת. ‫היא מתחתנת.
‫אוי, ג'ון, זה נורא.
‫אני מצטער. ‫אני די הרוס.
‫לא, זה בסדר. ‫-אני מצטער, ג'פרי.
‫זה בסדר.
‫אני מחזיק אותך.
‫הצדעת סייפים!
‫איך אתה מרגיש?
‫ממש פנטסטי.
‫יוצא מן הכלל.
‫ואיזה רעיון נפלא זה היה, תודה.
‫לאהוב מישהי,
‫שמסיבות כלשהן, ‫לא מחזירה לך אהבה
‫זה סבל.
‫אבל אם תקשיב למשוררים,
‫אולי יש סוג של יופי ‫באהבה כזאת.
‫היא בוערת. זוהרת.
‫ולעולם לא יכתימו אותה ‫המציאות או מיצוי יתר.
‫היא טהורה ועזה היום
‫כמו שהייתה ‫ביום הראשון שהחלה.
‫ויש בזה יופי,
‫אני חושב.
‫בזה לפחות אני נאחז.
‫עוד אחד שמדבר בג'יברישית.
‫מה דעתך ‫על המבוא לגותיקה?
‫כן. לא רע. ‫ההקדמה כתובה טוב.
‫אין הרבה מהשפה עצמה.
‫חבל מאד. ‫-כן.
‫אתמול בלילה במדשאה... ‫-אלוהים. היית שם.
‫שמעתי שפה שאינני מכיר.
‫כמובן שגם ברוב אוקספורדשייר ‫שמעו אותה,
‫עד צ'ילטרן הילס.
‫הייתי מאד שיכור. ‫-ללא ספק.
‫זה היה קשקוש מוחלט.
‫שפה שהמצאתי לפיות.
‫חשבתי ששמעתי קצת פינית.
‫כן. גנבתי הרבה.
‫לא גנבת. ‫-לא.
‫שפות לעולם לא גונבות.
‫נכון. ‫-הן מושפעות.
‫סליחה, לא קלטתי את שמך. ‫אני...
‫אני טולקין. רונלד. ‫אקסיטר קולג'.
‫סלח לי.
‫ילד מצביע, ‫ולומד מילה.
‫עץ.
‫מאוחר יותר, הוא לומד להבחין ‫בין העץ הזה לבין כל האחרים.
‫הוא לומד את שמו המסוים.
‫הוא משחק תחת העץ. ‫הוא רוקד סביבו.
‫מוצא תחת ענפיו צל ומחסה.
‫הוא מתנשק תחתיו, ‫שוכב תחתיו,
‫מתחתן תחתיו.
‫חולף על פניו ‫בדרכו למלחמה
‫ועובר על פניו בצליעה ‫בדרכו הביתה.
‫אומרים שמלך מצא מחבוא בעץ.
‫רוח רפאים אולי שוכנת בגזעו.
‫את עליו המיוחדים
‫חרוטים על המצבות והאנדרטאות ‫לזכר בעלי האדמה בה הוא צומח.
‫וגזעו שימש אולי ‫לבניית ספינות הקרב הספרדיות
‫שהצילו את אבות אבותיהם מפלישה.
‫וכל זה,
‫בכלל ובפרט,
‫לאומית ואישית,
‫את כל זה הוא יודע ומרגיש,
‫ומזַמן, איכשהו, ‫אולי רק במעומעם,
‫עם ביטויו של צליל אחד ויחיד.
‫אלון. (אוק)
‫מילה סקסונית. פרוטו-גרמנית.
‫מוכרת גם בנורדית עתיקה. אייק.
‫שפה לעולם איננה קשקוש.
‫שפה היא משמעות.
‫היסטוריה. ‫רובד על רובד על רובד.
‫ומילה שאין לה משמעות מהי?
‫צליל בלבד.
‫מישהו כבר אמר לי את זה פעם.
‫בוודאי בקיצור רב יותר.
‫יש בספריה טקסט מקורי אחד או שניים ‫בגותית מקורית.
‫כדאי שתציץ בהם.
‫אבל אני לא יכול פשוט להיכנס ‫ולבקש את המקור.
‫תגיד להם שפרופסור רייט שלח אותך.
‫מבוא לשפה הגותית ‫מאת ג'וזף רייט
‫הוא לא היה מתנגד.
‫זאת לא הנקודה. הוא כנראה ‫גדול הבלשנים,
‫ובטח ה-מומחה לשפה הגותית.
‫אולי זה אפילו החמיא לו.
‫ודאי שזה החמיא לו.
‫אף אחד לא הוציא את הספר מהספרייה ‫כבר 1,500 שנה.
‫האמת היא, ‫שאני הוצאתי אותו בשבוע שעבר.
‫ומה חשבת עליו? ‫-אני לא רוצה לקלקל לטולרס.
‫לא יסיים. ‫אין לו מושג מי המחבר.
‫בבקשה. אתם מוכנים לשתוק כולכם? ‫זה לא מצחיק.
‫תקשיב, טולקין, ‫ליצן שכמוך.
‫זאת ההזדמנות שלך, אתה לא מבין?
‫הפרופסור הגותי שלך ‫מעודד אותך לערוק.
‫על מה אתה מדבר? ‫-הוא מפתה אותך לחוג שלו.
‫מצטער. ‫-הוא צודק.
‫אני לא יכול ככה פשוט ‫לרחף לי לחוג לבלשנות.
‫למה לא?
‫כי אין לי מלגה, ‫קודם כול.
‫אז אתה אומר לי ‫שבחוג לבלשנות,
‫לא נותנים מלגות?
‫כן, למי שהוא לגמרי במקרה ‫גאון בשפות.
‫מטומטם.
‫פרופסור!
‫סליחה, פרופסור רייט. ‫-כן.
‫חשבתי על האלון. ‫על הסמליות שבו.
‫העץ השומר, ‫מבשר השינויים.
‫נשמע מרתק. ‫אתה לומד את תורת הצומח?
‫לא. לימודים קלאסיים. ‫אבל הייתי רוצה...
‫זאת הסיבה שעצרתי אותך. ‫אני רוצה לעבור לחוג שלך.
‫ללמוד בלשנות. ‫-לחוג שלי?
‫כן. אני טולקין. רונלד טולקין.
‫עמדתי תחת החלון שלך ‫וצעקתי דברים מגונים
‫במעֵין פינית מעוותת.
‫וזאת נחשבת בעיניך להמלצה?
‫אני יודע שזה חריג, ‫אבל הבנתי מהו הלהט האמיתי שלי,
‫מה שכל חיי עבדתי עליו...
‫אני יכול לדבר גלויות, אדוני?
‫אין לך מושג כמה רצוי זה יהיה מבחינתי.
‫אני צריך מלגה.
‫אני צריך מלגה ‫ללמוד בלשנות. איתך.
‫ואין גבול מה שאני מוכן לעשות,
‫כדי להוכיח לך שאני מועמד ראוי.
‫אין גבול? ‫-כן.
‫לא. אין.
‫לא? ‫-לא.
‫לא, כי אם אניח לך ‫לחזור ולעבוד בלי הפרעה,
‫לא תהיה לי הזכות ‫ללמוד ממך,
‫ולא יהיה כל טעם
‫בכל הקטע המפחיד למדי הזה.
‫טולקין. ‫-כן, אדוני.
‫מקור גרמני. ‫-אני חושב כך, אדוני.
‫אנגלו-סקסוני, אולי.
‫בדיוק. ‫-"טולקייהן".
‫אני מניח שאין צורך
‫שאתרגם לך ‫את המילה המסוימת הזאת.
‫פזיז.
‫פרופסור רייט... ‫-החוג שלי מלא, מר טולקין.
‫מלא באנשים שמסוגלים ‫לתרגם אנגלית עתיקה,
‫מהר ובכישרון לפחות כמוך,
‫והיו להם כבר שני סמסטרים ‫להתבסס בתחום.
‫אחר צהריים טובים לך.
‫הלהיימר.
‫פרופסור.
‫מילדותי, אני מרותק לשפות.
‫באובססיה. ‫המצאתי משלי.
‫שפות שלמות. תראה.
‫זה, זה...הכול.
‫מה"ברוסט-הורד". מליבי.
‫אוצר הלב.
‫והציורים?
‫המצאתי סיפורים. אגדות.
‫אחרי הכול, למה נועדה השפה?
‫לא רק כדי לתת שמות לדברים, נכון?
‫היא לשד חיי התרבות, ‫לשד חיי האנשים.
‫כן. בדיוק. ‫-בדיוק.
‫אתה יכול לכתוב 5,000 מילים
‫על ההשפעות הנורדיות ב"גאווין"?
‫כן, בהחלט. ‫למתי אתה רוצה את זה?
‫להערב.
‫האדמה התיכונה.
‫"האחים שניהם ‫פיקדו על הלוחמים
‫"הביאו דברם ‫בפני בני משפחתם
‫"כי שומה עליהם להחזיק מעמד ‫בעת צרה
‫"להפעיל את כלי נשקם ‫ללא מורא."
‫הדרך שבה אתה מביע ‫את קצב הפואמה,
‫הרגישות שלך.
‫אני חייב לומר לך, מר טולקין,
‫מעולם עוד לא נתקלתי ‫במשהו דומה לזה.
‫מעולם.
‫"בירת'וולד נשא את קולו..."
‫"בירת'וולד נשא את קולו, ‫נופף במגינו..."
‫מלחמה! מלחמה! אנגליה במלחמה!
‫גרמניה פלשה לבלגיה!
‫"הוא הורה ללוחמים ‫הנועזים מכולם:
‫"האומץ חייב להיות בשיאו,
‫"הלב מוקדש כל כולו
‫"הרוח במלוא עוזה, ‫בעת שכוחנו נחלש."
‫"כאן מוטל אדוננו, ‫משוסע כולו לגזרים,
‫"איש טוב טמון בעפר."
‫-לבוש ראוותני בזמן מלחמה... ‫סר טעם... לא פטריוטי-
‫-המלך והמולדת זקוקים לכם ‫התגייסו לצבא עד תום המלחמה-
‫-בואו התכנסו סביב הדגל ‫כל מי שכשיר רצוי ומבוקש-
‫-מיס אידית בראט-
‫-פולקסטון, אנגליה-
‫בבקשה, כריס.
‫גבירותיי ורבותיי, ‫רוברט גילסון.
‫גילסון!
‫לא תזמין אותי לרקוד?
‫הפסדת בהתערבות?
‫האמת היא שכבר קיבלתי ‫שלושה מבטים מלאי קנאה.
‫אנשים כנראה חשבו בטעות ‫שאתה הקייזר.
‫מה זה? מלחמה או נשף תה?
‫שפם מעולה, גילסון. ‫-תודה לך.
‫אתה צריך לשתות משהו, בחור. ‫-לגמרי.
‫אני חושב שכולנו פה, טולקין. ‫-כן.
‫נרים כוסית?
‫לכל המפגשים העתידיים של "טי.סי.בי.אס." ‫בכל רחבי אירופה.
‫לחיים, רבותיי.
‫רבותיי! תרשו לי? ‫-למה לא.
‫עיניים קדימה, טולקין.
‫ותביטו בציפור!
‫הלהיימר!
‫כתבתי עכשיו מחזה ‫שבו מלצרית צרפתייה
‫מתאהבת בטירוף ‫בגיבור אנגלי.
‫תצטרך להתגלח אם אתה רוצה ‫לשחק מלצרית צרפתייה.
‫לחיים. אין יותר מדי. ‫-עוד כוסית?
‫נתערב שווייזמן יירדם ראשון.
‫אני מוכן. סקוטש? ‫-כסף קל.
‫בהצלחה, רונלד.
‫אני אקח את זה.
‫אני אשתדל לעכב את הספינה.
‫מה שלום אחיך? ‫-הוא בסדר.
‫הוא כבר בצרפת.
‫מה איתך? ‫איך המוזיקה שלך?
‫אני מלמדת פסנתר. ‫בעיקר ילדות קטנות.
‫לא ממש קריירה מוצלחת.
‫ואת מאורסת.
‫הוא טוב לב.
‫מאד מתחשב. ‫אדם טוב, באמת.
‫יש משהו שאני חייב להגיד... ‫-רונלד.
‫עשיתי את טעות חיי
‫ולא היה יום, או רגע...
‫לא הפסקתי לחשוב עלייך.
‫את הנשמה הכי מופלאה ‫שהיכרתי אי פעם.
‫יש לך אומץ ותושייה, כישרון,
‫את גאה,
‫משגע ונפלא כמה את גאה.
‫ואת פקחית ותוססת
‫וכל כך חיונית.
‫את ראויה לכל פיסת אושר שתמצאי.
‫לא. לא, ממש לא.
‫את לא ראויה לאושר. ‫זה לא מה ש...
‫אני מתכוון...
‫את ראויה להרבה יותר.
‫את ראויה לקסם.
‫זאת הספינה?
‫ה"אסקניוס".
‫נשמע כמו משהו ‫מאחד הסיפורים שלך.
‫כן. "רחמו על תושביה האומללים ‫של ממלכת אסקניוס."
‫למה שנרחם עליהם?
‫על ההיסטוריה הנוראה שלהם. ‫על חרפתם.
‫חרטותיהם.
‫הם צריכים לסלוח לעצמם.
‫הם לא יכולים.
‫חטיבת לנקשייר לעלות ל"אסקניוס"!
‫אני צריך...
‫זה היה כל כך נחמד.
‫להתראות, קטנטונת.
‫אידית.
‫אני אוהב אותך. ‫-אני אוהבת אותך.
‫אני כל כך אוהב אותך. ‫-אני יודעת.
‫זה חזק ממני.
‫אני יודעת. גם ממני.
‫אני חייב ללכת.
‫תישאר בחיים. ‫-כן.
‫ותחזור אליי.
‫תישאר בחיים ותחזור אליי.
‫המפקד, מצאתי אותם. קום!
‫מצאתי את לנקשייר 19. ‫-ג'ף.
‫אתה צריך לקום, המפקד.
‫בוא נמצא את החבר שלך. ‫אנחנו כמעט שם.
‫אש!
‫תעלו בסולם!
‫חברו כידונים!
‫אני לא יכול. ‫-קדימה, קדימה!
‫ג'פרי!
‫מכאן! מהר! ‫-אתם לנקשיירים?
‫ג'פרי!
‫איפה ג'פרי בייץ' סמית? ‫לוטננט ג'פרי בייץ' סמית?
‫בייץ' סמית פה, ‫הוא כבר טיפס למעלה.
‫לא! ‫-כן. מצטער.
‫ג'פרי! ‫-אל תתעכבו על פצועים.
‫ג'פרי!
‫המפקד, מה אתה עושה? חכה! ‫-אל תבוא אחריי.
‫תעלו בסולם, לנקשיירים!
‫ג'ף!
‫ג'פרי!
‫אל תאטו!
‫ג'ף!
‫רונלד!
‫ג'ף!
‫רונלד!
‫ג'פרי!
‫רונלד!
‫ג'ף!
‫מה?
‫רונלד!
‫ג'ף!
‫רונלד!
‫ג'ף!
‫ג'פרי!
‫גז!
‫שים מסיכה!
‫גז!
‫אל תנסה לקום.
‫ישנת הרבה זמן.
‫חלית בקדחת השוחות, ‫אבל אתה בסדר.
‫אתה בבית.
‫ניסיתי למצוא אותו.
‫את מי?
‫את ג'פרי, אני...
‫שמעתי אותו...
‫הצלחתי לשמוע אותו.
‫ג'פרי... מת.
‫הוא מת לפני כמה שבועות. ‫-מה?
‫לא.
‫רוברט גילסון, הוא... נפגע.
‫גם הוא מת.
‫רובי וג'פרי.
‫אני מצטערת.
‫רון, אני כל כך מצטערת.
‫אבל אתה בסדר. אתה בבית. ‫הכול...
‫הכול יהיה בסדר. ‫אני מבטיחה.
‫כל שעות אחר הצהריים שלי ‫אני עם אמהות, עם אלמנות.
‫מה אני יכול להגיד להן?
‫הבנים שלכן מתו ‫במלחמה שנועדה לשים קץ לכל המלחמות.
‫מה אפשר להגיד?
‫המילים חסרות טעם. ‫המילים המודרניות, מכל מקום.
‫אני אומר את התפילות העתיקות.
‫יש נחמה, לדעתי, במרחק. ‫בדברים עתיקים.
‫במשך כל תקופת מחלתך,
‫מיס בראט לא זזה ממיטתך.
‫אפילו לא פעם אחת.
‫בצדק רצית בה.
‫תודה.
‫זה הגיע בשבילך ‫בדרך מאד עקיפה.
‫הוא כתב את זה, לדעתי, ‫בימיו האחרונים.
‫"ג'ון רונלד יקירי,
‫"נחמתי הגדולה היא ‫שאם אשבוק חיים הלילה
‫"עדיין יישאר חבר נפלא ‫ב"טי.סי.בי.אס."
‫"שייתן קול לחלומותיי ‫ולכל מה שעליו כולנו הסכמנו.
‫"שמותו של אחד מחברינו לא יצליח,
‫"לפוגג את ה"טי.סי.בי.אס."
‫"המוות יכול לבזות אותנו, ‫להציג אותנו חסרי ישע, כפרטים,
‫"אבל הוא לא יוכל לשים קץ ‫לארבעת בני האלמוות!
‫"אלוהים יברך אותך, ‫יקירי ג'ון רונלד,
‫"ומי ייתן ותאמר את הדברים ‫שאני ניסיתי לומר
‫"זמן רב אחרי שלא אהיה שם ‫כדי לומר אותם."
‫-אוקספורד, שנים לאחר מכן-
‫ערב טוב, פרופסור טולקין. ‫-ערב טוב, אדוני.
‫מה את עושה פה בחוץ?
‫אכלנו היום פודינג ריבה ‫עם הילדים.
‫לבקשת מייקל.
‫הוא וג'ון הניחו מגש ‫בכניסה לחדר העבודה שלך.
‫אני מקווה שאכלת קצת.
‫אני מצטער, אני...
‫אני מצטער.
‫אידית, עבר עלי יום קשה. ‫שום דבר ממה שאני כותב...
‫פעם היית כותב להנאתך. ‫-אני יודע, זה...
‫זה להט בך. ‫-אני יודע שזה... חסר תוחלת.
‫הלוואי שיכולת להחליט ‫מה בדיוק אתה רוצה להפיק מזה,
‫או לזנוח את זה לגמרי.
‫מר טולקין.
‫גברת סמית.
‫נפלא לראות אותך. ‫תודה שבאת.
‫רוברט גילסון היה בנו ‫של המנהל ב"קינג אדוארד'ס".
‫כן, נכון.
‫אני זוכרת את אמו החורגת.
‫וכריסטופר וייזמן?
‫הוא שרד.
‫למרות שצר לי לומר שהוא...
‫כמה מאיתנו שנשארו בחיים ‫חזרו עם צלקות מסוגים אחרים.
‫אחותי איבדה שלושה בנים. ‫אני איבדתי שניים.
‫כולם באותו שבוע.
‫אני מצטער.
‫וכאן הייתם יושבים.
‫כן.
‫מאד נעים ונוח.
‫תודה שהבאת אותי הנה.
‫אני יכולה לדמיין, ‫אני יכולה לראות אתכם כאן.
‫את כולכם.
‫אני יכולה לראות את זה.
‫זו בוודאי הייתה תקופה כל כך מאושרת.
‫כאן ג'פרי היה יושב.
‫תהיתי, אם ברשותך,
‫אוכל אולי לנסות להוציא לאור ‫כרך של השירים שלו.
‫השירים שלו?
‫אני חושב שהוא היה מאד מוכשר.
‫אני רוצה שאנשים יידעו עליו.
‫חשבתי שאולי את ההקדמה ‫אוכל לכתוב בעצמי.
‫אני לא יודעת, אני...
‫אני נוטה לומר לא, מר טולקין.
‫הוא היה ממש טוב. ‫לדעתי זה חשוב.
‫פעם אהבתי שירה.
‫לפעמים תהיתי ‫אם משם ג'פרי שאב...
‫צר לי, אני ממש לא רואה ‫את התועלת שתצמח מזה.
‫תועלת יוצאת מן הכלל.
‫בבקשה תאמיני לי.
‫אף פעם לא היכרתי את ג'פרי ‫כמו שהייתי רוצה.
‫האם הוא היה מאושר?
‫בבקשה, תאמר לי.
‫הוא ידע אהבה?
‫הייתי יתום ‫כשהגעתי ל"קינג אדוארד'ס".
‫וכבר בהתחלה, ‫עוד לפני שהפכנו לחברים,
‫ג'פרי היה עדין.
‫טוב לב.
‫הוא היה, לדעתי, ‫מכל מי שהיכרתי אי פעם...
‫האדם...
‫הוא היה האדם שגילם בתוכו ‫יותר מכולם
‫את משמעות המילה לאהוב.
‫ולהיות אהוב. זה באמת...
‫לכן זה כל כך חשוב.
‫בבקשה תסלחי לי, אבל את שואלת ‫איזו תועלת תצמח מזה,
‫ומהמשוררים, מהסופרים...
‫מכל מה שהאמנות שלנו מסוגלת לעשות.
‫אין משהו נחוץ יותר.
‫בעיקר בתקופה כזאת. ‫בעיקר עכשיו.
‫יהיה נפלא אם תכתוב הקדמה.
‫תודה.
‫אתה זוכר איך אמא ‫אמרה לנו לנשק את העצים?
‫ולהקשיב להם מדברים. ‫-איזה קסם אפל זה היה?
‫קדימה, פראי אדם. קדימה.
‫מי רוצה לדבר לעצים? ‫-היי, חכו לי.
‫מה אתה חושב? ‫-איך קוראים לך?
‫אנחנו לא מפחידים. ‫אל תחששו.
‫ילדים, אני צריך את עזרתכם. ‫אתם מוכנים לעשות משהו בשבילי?
‫זה שיעורי-בית? ‫-לא, רק אם משהו ממש ישתבש לי.
‫אני רוצה שתקשיבו לסיפור. ‫-איזה סיפור?
‫סיפור טוב? ‫-אני מקווה.
‫ארוך? ‫-ארוך ביותר.
‫הוא התחיל?
‫כן, אני חושב...
‫אני חושב שפה כבר כן. ‫אני חושב שהוא התחיל.
‫על מה הוא?
‫על מסעות. הרפתקאות.
‫וקסם, כמובן.
‫אוצר.
‫ואהבה.
‫זה על כל מיני דברים, בעצם. ‫קשה לומר. אני חושב...
‫אני מניח שזה על חיפוש, ‫במידה מסוימת.
‫המסעות שאנחנו יוצאים אליהם ‫כדי להוכיח את עצמנו.
‫על אומץ לב.
‫חברוּת.
‫הוא על רעוּת.
‫ידידות.
‫אנשים קטנים ממש כמוכם. ‫-אני לא קטן!
‫לא. קטנים במימדיהם. ‫לא בנשמתם וברוחם.
‫הוא גם על קוסמים.
‫קוסמים? ‫-קוסמים, כן.
‫והרים, ודרקונים, ומסעות...
‫כריסטופר, אתה תשבור את המפרקת,
‫אני לא מוכנה לקחת אותך לבית החולים.
‫בתוך חור באדמה
‫חי
‫הוביט.
‫ה"הוביט" יצא לאור ב-1937 ‫והשיק את הקריירה של טולקין
‫כאחד מסופרי הפנטזיה ‫הנודעים בעולם.
‫רוברט קווילטר גילסון ‫וג'פרי בייץ' סמית
‫מתו בשנת 1916 ‫בקרב על הסום.
‫אמו של ג'פרי הוציאה לאור את שיריו ‫באוסף בשם "קציר באביב"
‫שאת ההקדמה לו כתב טולקין.
‫כריסטופר וייזמן ‫לא הרבה להלחין לאחר המלחמה.
‫הוא חי עד שנת 1987.
‫למרות שחברותם לא חזרה מעולם ‫להיות כשהייתה,
‫ג'ון רונלד קרא לבנו השלישי ‫"כריסטופר".
‫ג'ון רונלד רעואל טולקין ‫נפטר בשנת 1973,
‫שנתיים אחרי אידית.
‫הם הותירו אחריהם ‫ארבעה ילדים.
‫על המצבה המשותפת שלהם ‫כתובים שמות אֶלפיים
‫מתוך המיתולוגיה של טולקין
‫על בן תמותה שהתאהב
‫בנסיכה אֶלפית.